А Н Т Р А К Т
"И вихърът премина през Джорджия..."
ШЪРМАН!
Великият нашественик сгази Конфедерацията и я унижи
и осакати завинаги.
Остави след себе си опустошена земя, сто километра широка
от Атланта до морето...
Тара оцеля
за да се изправи пред ада и глада на поражението...
Гърбът ми е почти счупен.
Погледни ръцете ми!
Майка казваше, че една дама винаги се познава по ръцете.
Мисля, че неща като ръце и дами вече нямат много значение.
Почини си, Сю. Още не си добре. Мога да бера памук и за двете.
Скарлет е отвртителна! Кара ни да работим на полето...
Лошо.
Връщайте се на работа. Не мога да върша всичко сама в Тара.
Какво ме интересува Тара? Мразя Тара!
Не смей повече никога да казваш, че мразиш Тара.
Все едно, че мразиш мама и татко.
Има нещо, за което искам да говоря с теб.
Какво е то?
Не ми харесва как се отнасяш с Приси и Мами.
Бъди твърда с по-нисшите, но внимателна. Особено с черните.
Знам. Но не искам от тях да правят нещо, което аз самата не правя.
Въпреки това не ми харесва. Ще говоря с г-жа О'Хара по този въпрос.
-Защо не си в леглото? -Трябва да говоря с теб.
Работиш толкова усилено. Аз не мога просто да лежа.
Качвай се горе. Слаба си като новорорено жребче.
-Моля те, разреши ми. -Престани да бъдеш благородна.
Не искам да се разболееш и въобще никога да не бъдеш от полза.
Не мислех по този начин.
Кой е там? Спри, или ще стрелям!
Съвсем сама ли си, малка г-це?
Май не си много дружелюбна?
Да имаш нещо друго освен тези обеци?
Твоите янки вече бяха тук.
Кибритлийка си, а?
Какво криеш в ръката си?
Скарлет, ти го уби.
Радвам се, че го уби.
Скарлет, какво стана? Какво има, Скарлет? Какво стана?
Не се страхувай!
Сестра ти чистеше револвера, той гръмна и тя се уплаши.
-Благодаря на Бога! -Нямаме ли си достатъчно страхове?
Кажи на Кейти Скарлет да бъде по-внимателна.
Как хладнокръвно лъжеш, Мели.
Трябва да го махнем оттук и да го погребем.
Ако янките го намерят тук...
Не видях никой друг. Сигурно е бил дезертьор.
Въпреки това трябва да го скрием.
Могат да чуят за него и след това да дойдат и да те приберат.
Мога да го погреба в гората, където земята е мека
но как да го закарам дотам?
-И двете ще хванем по един крак. -Ти не би могла да влачиш и котка.
Нечестно ли би било да преровим раницата му?
Срамувам, че сама не се сетих.
Ти вземи раницата. Аз ще пребъркам джобовете му.
Ти търси. Чувствам се замаяна.
Мисля, че е пълно с пари.
Мели, виж. Просто погледни!
10, 20, 30...
Престани да броиш. Нямаме време!
Разбираш ли, че вече можем да ядем?
Погледни в другите му джобове.
Бързай, бързай!
Трябва да го махнем оттук.
Ако кърви по целия двор, не можем да го скрием.
Дай ми нощницата си, ще я завия около главата му.
Не бъди глупава, няма да те гледам. Ако имах гащи, щях да ги използвам.
Слава Богу, не съм толкова скромна.
Връщай се в леглото. Иначе ще умреш.
Ще почистя мръсотията, след като го погреба.
Не, аз ще почистя.
Е, допускам, че извърших убийство.
Сега няма да мисля за това. Ще мисля утре.
Кейти Скарлет!
Свърши! Свърши!
Войната свърши. Ген. Лий се предаде!
-Не е възможно. -Защо изобщо се бихме?
Ашли ще се върне.
Да, Ашли ще се върне.
Ще посадим повече памук. Догодина той трябва да порасне до небето.
Смазаните кавалери се завръщат от провалената си авантюра...
Посърнали и накуцвайки, те се завръщаха в опустошената земя,
която някога беше земя на изящество и изобилие...
И с тях дойде и друг нашественик,
по-жесток и порочен от всички, с които се бяха били
политическият авантюрист от Севера.
Знамето, което ви прави свободни,
и пее хорът от Атланта до морето.
А ние маршируваме през Джорджия.
Махни се от пътя, бунтовник!
Имате ли място за умиращ човек?
Не и за южен боклук жив или мъртъв.
Махай се от пътя!
Тогава по-добре да се опитам да ходя.
Отскачайте, вие просяци в сиво!
Държи се, сякаш са спечелили войната.
Елате, дайте ми тези панталони, г-н Кенеди.
Хайде!
Натрий се с този алкален сапун, преди аз да те натрия.
Ще изваря тези бричове в казана.
Цялата армия има същите проблеми,
въшлясали парцали и дизентерия.
Унизителен е начинът, по който се отнасяш с него.
Би била още по-жалка гледка, ако въшките на г-н Кенеди те нападнат.
О, хайде, Бо!
Трябва да оставим господина сам, защото е изморен и гладен.
Нямам нищо против, мадам. Хубаво е отново да видиш дете.
Хубаво момче.
Още 2 години война и щеше да влезе в легиона на Коб.
-Вие сте били в легиона на Коб? -Да, мадам.
Ами тогава, сигурно познавате съпруга ми майор Уилкис?
Мисля, че беше пленен при Спотсилвания.
Пленен? О, благодаря на Бога! Тогава той не е...
Бедният ми Ашли, в затвор на янки.
Да, Скарлет, идвам. Хайде, Бо.
Аз ще го гледам. Ние сме добри приятели.
Благоаря Ви.
Робувам денонощно, за да имаме достатъчно храна,
а ти я раздаш на плашила.
-По-добре да ни нападнат скакалци. -Не ме гълчи, Скарлет.
Току-що чух, че Ашли е в плен.
Ашли в плен?
Може би ако той е жив и е добре, сега е по някой път в Севера.
Може би жена от Севера му дава от вечерята си
и помага на любимия ми да се върне вкъщи при мен.
Надявам се, Мели.
Искам да говоря нещо с баща Ви, но, изглежда, той не...
Бих могла аз да Ви помогна, сега аз съм глава на къщата.
Г-це Скарлет, бих искал да направя предложение за Сюелън.
Да не би да искате да кажете, че толкова години не сте го направили.
Истината е, че съм толкова по-възрастен от нея,
а сега нямам и цент на мое име.
В днешно време кой има?
Ако истинската любов значи нещо за Вас,
можете да бъдете сигурна, че сестра Ви ще бъде богата с любов.
Ако се сгодим, ще започна малък бизнес.
Веднага щом пак се изправя на крака...
Сигурна съм, че мога да говоря от името на татко. Предложете й.
Благодаря. Благодаря Ви, г-це Скарлет.
Извинете ме, г-жо Уилкис. Извинете ме.
Какъв е проблемът с г-н Кенеди?
По-голям, отколкото той си мисли. Най-сетне поиска ръката на Сюелън.
Така се радвам.
Жалко, че не ще стане веднага. Бихме имали едно гърло по-малко.
Още един!
-Надявам се, че не е гладен. -Сигурно ще е.
Ще кажа на Приси да донесе още една чиния...
Не опорочавай срещата.
Глупачко, пусни ме. Пусни ме! Това е Ашли!
Той е неин съпруг, нали?
-Г-це Скарлет? -Крайно време беше да се върнеш.
-Подкова ли коня? -Да, мадам, подкован е.
Хубава работа, конете получават обувки, а хората не.
Ето, бъркай този сапун.
Г-ца Скарлет, мадам?
Трябва да знам колко пари са Ви останали. В злато.
Десет долара. Защо?
Няма да бъде достатъчно.
За какво говориш?
Да, видях оня стар бял боклук Уилкерсън,
който беше надзирател тук при г-н Джералд.
Сега той е истински янки и вдига шум до Бога,
че неговите приятели северняци вдигат данъците на Тара до небето.
-Колко още трябва да платим? -Чух данъчният да казва $300.
Триста...!
Можеха да бъдат и 3 милиона. Но трябва да ги намерим, това е.
Да, мадам. Как?
-Ще отида да попитам г-н Ашли. -Той няма никакви $300.
Е, все пак мога да го попитам.
Да попиташ, не значи да получиш.
Говорят, че Линкълн е започнал с цепене на траверси.
Помисли си до какви висини мога да се изкача, щом им хвана цаката.
Янките искат още $300 данъци.
Какво ще правим?
Ашли, какво ще стане с нас?
Какво става с хора, чиято цивилизация се разпада?
Които имат ум и кураж, се оправят.
Които няма, отпадат.
За Бога, не говори глупости,
когато става дума, че ние ще отпаднем!
Права си, Скарлет. Ето ме, говоря глупости за цивилизацията,
докато твоята Тара е в опасност.
Дойде при мен за помощ, а аз не мога да ти помогна.
Аз съм страхливец.
Ти, Ашли? Страхливец?
От какво се страхуваш?
Предполагам, защото животът става твърде реален за мен.
Не че имам нещо против цепене на траверси.
Но много съм против да загубя красотата на живота, който обичах.
Ако нямаше война, щях да прекарам живота си щастлив в "12-те дъба".
Но война имаше.
Видях приятелите си от детинство разкъсани на парчета.
Видях мъже да се гърчат в агония, след като ги застрелях.
И сега се оказвам в свят, който за мен е по-лош от смъртта.
Свят, в който няма място за мен.
Не мога да те накарам да разбереш. Ти не знаеш смисъла на страха.
Ти никога не се боиш да се изправиш пред реалността.
Никога не искаш да избягаш от нея, както мен.
Да избягам?
Ашли, грешиш. И аз искам да избягам.
Така съм изморена от всичко. Борих се за храна и пари.
Плевих, копах и брах памук до припадък.
Казвам ти, Югът е мъртъв. Мъртъв е!
Янките и политиците им го взеха и не оставиха нищо за нас.
Да избягаме. Да отидем в Мексико.
Мексиканската армия търси офицери. Ще бъдем щастливи.
Ще работя за теб. Ще направя всичко за теб!
Ти не обичаш Мелани. В "12-те дъба" каза, че обичаш мен.
Както и да е, Мелани не може...
Д-р Мийд каза, че тя не може да има повече деца. Аз мога да ти дам...
Никога ли не можем да забравим "12-те дъба"?
Мислиш ли, че аз мога някога да забравя? А ти?
Можеш ли честно да кажеш, че не ме обичаш?
-Не, не те обичам. -Това е лъжа!
Дори и да е така, мислиш ли, че ще оставя Мелани и бебето?
Ти не би могла да оставиш баща си и момичетата.
Писна ми от тях! До гуша ми дойде!
Да, наистина ти е писнало. Затова говориш така.
Ти изнесе товара за всички ни.
Отсега нататък аз ще ти помогам повече. Обещавам.
Има един начин да ми помогнеш.
Отведи ме. Тук нищо не ни задържа.
Нищо ли?
Нищо, освен честта.
Моля те, Скарлет. Моля те, скъпа. Не плачи.
Не трябва. Моля те, храбра моя, недей.
Ти ме обичаш! Ти ме обичаш!
-Не, недей, недей. -Ти ме обичаш.
Казвам ти, че няма да го направим!
Няма да се повтори. Ще взема Мелани и ще си тръгнем.
-Кажи го. Ти ме обичаш. -Добре, ще го кажа.
Обичам твоя кураж и упоритост, така ги обичам, че бих забравил
най-добрата жена, която някой е имал. Но няма да я забравя!
Тогава за мен не остава нищо.
Нищо, за което да се боря.
Нищо, за което да живея.
Да, има нещо.
Нещо, което обичаш повече от мен,
без да го знаеш.
Тара.
Все още я имам.
Не е нужно да си тръгнете.
Не ще ви оставя всички да гладувате, защото ти се хвърлих на врата.
Няма да се повтори.
Това е Еми Слатъри.
-Да, мадам, аз съм. -Спрете!
Нали не сте забравили стария си надзирател?
Еми сега е г-жа Уилкерсън.
Слез от стъпалата, курво! Разкарай се от имението ми!
Не можете да говорите така на съпругата ми.
Съпруга? Крайно време беше да я направиш своя съпруга.
Кой кръсти копелетата ви, след като убихте майка ми?
Дойдохме да Ви посетим.
Приятелско посещение и разговор за бизнес с приятели.
Приятели? Кога сме били приятели?
Все така надменна и арогантна. Знам всичко за Вас.
Баща Ви се побърка.
Не можете да си платите данъците и дойдох с предложение за покупка.
Да Ви направя добро предложение. Еми иска да живее тук.
Мръсен янки, разкарай се оттук!
Ще разберете кой е на власт, когато ви разпродадат за данъци.
Ще купя това място и ще живея тук!
Но ще почакам шерифа да го разпродаде.
Само това ще получиш от Тара!
Ще съжалявате за това.
Ще се върнем!
Аз ще ти покажа кой е собственикът на Тара!
Татко, върни се!
Страхлив янки!
ДЖЕРАЛД О'ХАРА 2 ЮНИ 1801 - 14 НОЕМВРИ 1865
ЕЛЪН О'ХАРА
За Бога, г-це Скарлет, това е часовникът на г-н Джералд!
Вземи го. За теб е.
Татко би искал да е твой.
Не трябва да се разделяте с часовника сега.
Ще трябва да продадете всичките ценности заради данъците.
Мислиш ли, че ще продам часовника на татко?
И не плачи.
Всякакви сълзи мога да понеса, но не и твоите.
О, Мами, Мами!
Толкова време беше смела. Трябва да продължиш.
-Мисли за баща ти. -Не мога да мисля за татко.
Не мога да мисля за друго освен за тези $300.
Няма смисъл да мислиш за това. Никой няма толкова пари.
Никой освен янките и техните бели авантюристи.
Рет.
Кой е той? Янки?
О, Мами, толкова съм слаба и бледа
и нямам никакви дрехи.
Върви и вземи старата кутия на мама с кройките.
-Какво си намислила? -Ще ми ушиеш нова рокля.
Не и от пердетата на г-ца Елън.
Големи огнени кълба! Сега те са мои!
Отивам до Атланта за $300 и трябва да изглеждам като кралица.
-Кой идва с теб? -Отивам сама.
Така си мислиш! Идвам с теб и новата ти рокля.
-Мами, скъпа. -Няма смисъл да ме разубеждаваш.
Знам те от пеленаче.
Казах, че идвам с теб и ще дойда!
Попове, а? Твърде високо за мен, майоре.
Жалко, че войната не беше покер.
Щеше да се справиш по-добре от генерал Грант с по-малко усилие.
Какво има?
Една дама иска да види кап. Бътлър. Казва, че му е сестра.
Още една сестра?
Капитане, това е затвор, а не харем.
Не, тя не е от онези. С нея има мами.
Така ли?
Майоре, тази искам да я видя. Без мамито й.
Да видим какви са ми загубите от следобеда.
Триста и четиридесет?
Май дълговете ми нарастват, майоре?
Добре, ефрейторе, заведи "сестрата" на кап. Бътлър до килията му.
Благодаря, майоре. Господа, извинете ме.
Трудно е да бъдеш строг с човек, който с удоволствие губи пари.
-Рет! -Скарлет!
Скъпа сестричке!
Ефрейтор, всичко е наред. Сестра ми не носи нито пили, нито триони.
Наистина ли мога да те целуна?
По челото, като брат.
Благодаря, не. Ще чакам с надежда за нещо по-добро.
Така се притесних, когато разбрах, че си в затвора.
Загубих сън от тревоги. Нали няма да те обесят?
Ще съжаляваш ли?
Е, още не се тревожи.
Измислиха обвинение, но всъщност искат парите ми.
Смятат, че съм избягал с хазната на Конфедерацията.
-Е, така ли е? -Подвеждащ въпрос.
Да не говорим за неща като пари.
Колко мило от твоя страна да ме посетиш. И колко си хубава!
Не продължавай да закачаш провинциално момиче като мен.
Добре, че ни се в парцали. Писна ми от жени в парцали. Завърти се.
Мога да те изям и виждам, че просперираш.
Справям се добре. Всички в Тара са добре, само че
аз така се отегчих, че реших да се разсея с посещение в града.
Безсърдечна си, но това е част от чара ти.
Имаш повече чар, отколкото законът разрешава.
Не съм дошла да говорим глупости по мой адрес.
Бях толкова нещастна при мисълта, че си в беда.
Много ти се ядосах, когато ме остави по пътя за Тара.
-И все още не съм ти простила. -Не говори така.
Е, трябва да си призная, че ако не беше ти, сега можех да не съм жива.
Само като си помисля, че имам всичко, за което мога да мечтая,
никакви грижи, а ти си в този ужасен затвор.
Това дори не е затвор за хора, Рет, а за коне!
Слушай ме как се шегувам,
когато всъщност ми се плаче.
След минутка ще заплача.
Възможно ли е...
Какво да е възможно, Рет?
Че сърцето ти е станало женско? Истинско сърце на жена.
Да, Рет. Знам, че е така.
Заслужава си да съм в затвора само за да чуя това от твоята уста.
Наистина си заслужава.
Можеш да престанеш с лунната светлина и магнолиите.
Добре ли вървят нещата в Тара? Какво си направила с ръцете си?
-Яздих без ръкавици... -Работила си като ратай!
Защо излъга и какво целиш?
-Добре се правиш на загрижена. -Но наистина е така!
Изплюй камъчето. Искаш нещо така много,
че разиграваш театър в това кадифе.
Какво ти трябва? Пари?
Искам $300 да платя данъците на Тара.
Излъгах, като казах, че всичко е наред.
Нещата не могат да бъдат по-зле. А ти имаш милиони.
Какви гаранции даваш?
-Обеците си. -Не ме интересуват.
-Ипотека на Тара. -Какво да правя с една ферма?
-Ще ти платя с новата реколта. -Не става.
Някога каза, че ме обичаш.
Ако все още ме обичаш...
Забравила ли си, че не съм от мъжете, които се женят.
Не, не съм забравила.
Ти не струваш $300.
Ти друго освен нещастие не можеш да носиш на мъжете.
Не ме е грижа какво говориш, само ми дай парите.
Няма да загубя Тара! Не мога, докато все още дишам.
Моля ти се дай ми ми парите.
И да исках, не мога.
Парите ми са в Ливерпул, а не в Атланта.
Ако тегля, ще ме накацат като мухи на мед.
Така че, скъпа, ти напразно се унижи.
Хайде, хайде. Престани! Нали не искаш янките да те видят така?
Свали си ръцете от мен, мерзавецо! Знаеше какво исках.
Знаеше, че няма да ми заемеш парите и ме остави да продължа!
Наслаждавах се на приказките ти. Горе главата.
Ела на обесването ми, ще те включа в завещанието си.
Ще дойда на обесването ти!
Боя се, че няма да те обесят на време, за да платя данъците!
Кажете му, Бел Уотлинг.
Къде беше? Мислех, че си напуснала кап. Бътлър.
Доста съм заета. Помогнете ми.
Коя е тази? Никога през живота си не съм виждала коса с такъв цвят.
Познаваш ли жена с боядисана коса?
Бих искала да познавам тази. Тя щеше ми даде пари.
Каквото и да са ти направили там,
не е повече от това, което заслужи, задето посети бял боклук.
-Пресни и зелени. -Направо от фермата.
-Сузи, какво ще правиш довечера? -Това е праскова от Джорджия!
Такива няма в Охайо.
-Знаете ли какво ще направим? -Какво?
Ще дадем на всеки от вас по 40 акра и муле.
-И муле? -40 акра и муле!
Защото сме ви приятели.
И ще бъдете гласоподаватели и ще гласувате както приятелите ви!
-Защо бързате? -Какво става в този град?
Янките дойдоха. Така, както и навсякъде другаде.
Махай се от пътя ни, боклук!
Махай се от пътя! Марш! Хайде.
Не може да бъде, г-ца Скарлет!
-Франк Кенеди! -И Мами.
Хубаво е да срещнеш земляци.
-Не знаех, че сте в Атланта. -И аз не знаех, че си тук.
Сюелън не Ви ли каза за магазина ми?
Да ми е казала? Не помня. Имаш магазин?
-Този? -Защо не влезете, да го огледате?
Не мисля, че може да впечатли една дама,
но не мога да не се гордея с него.
-Печелиш ли пари? -Е, не мога да се оплача.
Всъщност съм много обнадежден.
Хората ми казват, че съм роден за търговец.
Скоро ще мога да се оженя за г-ца Сюелън.
-Толкова ли добре ти върви? -Да.
Още не съм милионер,
но вече спечелих $1000.
Виждам и дървен материал.
-Това е странична дейност. -Странична дейност ли, Франк?
С хубавия чам от Джорждия и цялото това строителство?
Е, всичко това иска пари, г-це Скарлет
и трябва да мисля за покупка на къща.
Защо ти е къща?
За домакинството на Сюелън.
Тук в Атланта.
Искаш да я доведеш в Атланта.
Това няма да помогне много на Тара.
Не разбирам какво имате предвид.
Нищо нямам предвид.
Би ли ме закарал до леля ми Пити?
С най-голямо удоволствие.
По-добре остани и за вечеря.
Леля Пити ще се зардва, а аз обичам дългите гостувания.
Действате ми тонизиращо, г-це Скарлет.
И ще ми разкажете всичко ново
за г-ца Сюелън?
Какво има? Да не би г-ца Сюелън да е болна?
О, не, не. Мислех, че ти е писала.
Предполагам, че се е срамувала да ти пише. Трябва да се срамува.
Ужасно е да имаш такава подла сестра.
Трябва да ми кажете.
Не ме дръжте в напрежение.
Ами тя ще се омъжи следващия месец за едно местно момче.
Омръзна й да чака, страхуваше се, че ще остане стара мома и...
Съжалявам, че трябваше да го чуеш от мен.
Студено е и си забравих маншона.
Имаш ли нещо против да си сложа ръката в джоба ти?
20 февруари 1866 г. Национална банка на Атланта
Данъчен бирник, Клейтън, Джорджия $300.00
Скарлет О'Хара Кенеди
Но, Мелани, не разбираш ли какво е направила тя!
Отишла е и се е омъжила за моя г-н Кенеди!
Той е мой ухажор и тя се е омъжила за него!
Направила го е, за да спаси Тара.
Мразя Тара!
Мразя Скарлет! Само нея мразя повече от Тара!
Аз съм виновен.
Трябваше да открадна, за да ти набавя парите за данъците.
Не можех да те оставя да направиш такова нещо.
Както и да е, свършено е.
Да, свършено е.
Не би ми позволила да направя нещо толкова непочтено,
а се продаде и взе мъж, когото не обичаш.
Вече не трябва да се тревожиш за моята безпомощност.
Какво имаш предвид?
Отивам в Ню Йорк.
Уредил съм си място в банка.
Не можеш да направиш това.
Разчитах на тебе да започнем бизнес с дървен материал и...
Разчитах на теб.
Нищо не разбирам от бизнес с дървен материал.
Разбираш толкова, колкото и от банково дело,
а аз ще ти дам половината бизнес.
Много щедро от твоя страна, Скарлет.
Но не е това.
Ако отида в Атланта и приема помощ от теб,
ще загубя всяка надежда за самостоятелност.
Е, това всичко ли е?
Ще можеш постепенно да изкупиш бизнеса и ще си самостоятелен и...
Не, Скарлет.
Скарлет, какво има?
Ашли е така подъл и отвратителен!
Какво си направил?
Тя иска да отида в Атланта.
Да ми помогне да почна бизнеса си. А той не иска да ми помогне!
Колко некавалерско от твоя страна.
Помисли, Ашли, помисли!
Ако не беше Скарлет, щях да умра в Атланта
и може би нямаше да имаме малкия Бо.
Като се сетя как береше памук и как ореше,
само и само да ни нахрани, просто мога...
О, скъпа моя.
Добре, Мелани. Ще отида в Атланта.
Не мога да се боря и с двете ви.
Хайде, по-живо!
Това са новите Ви работинци, г-жо Кенеди.
Избрани от най-добрите затвори в Джорджия.
-Много са слаби и немощни, Галегър. -Спри!
Това са най-добрите, които можете да наемете.
Ако дадете свобода на Джони Галегър да действа,
ще получите това, което искате от тях.
Добре, Вие сте отговорникът.
Дъскорезницата трябва да работи и материалът да се доставя на време.
Г-це, Галегър е човекът, който Ви трябва. Но помнете
никакви въпроси, никаква намеса.
Разбрахме се. Започвате утре сутрин.
Хайде, движение там!
Не е честно и го знаеш. Достатъчно е зле да си жена в бизнеса...
Защо се оплакваш?
Нямаше да притежаваш фабрика, ако не бях поела всичко.
Но аз не исках фабриката.
Ако не бе притиснала приятелите ни за дълговете, щяхме ли да я купим?
Не е ли така?
Да не управляваш благотворително дружество?
Върни се в магазина и после вкъщи да си вземеш лекарството.
Захарче, не мислиш ли...?
Огнени кълба! Не ми пречи. И не ме наричай "захарче".
Добре. Добре. Лека нощ, Ашли.
Господи, Господи!
Ядосва се по-бързо от всяка жена, която познавам.
Не бих искал да се меся,
но бих желал да ми разрешиш да наема черни, а не затворници.
Би било по-добре.
Заплатите на черните са високи. Затворниците са евтини.
Ако дадем свобода на Галегър...
Свобода? Това означи, че той ще ги умори от глад и бой.
Не ги ли видя? Някои са болни.
Как продължаваш.
Ако те оставя, ще ги храниш с пилета
и ще ги облечеш във ватенки.
Няма да печеля от принудителен труд и мизерията на други.
Нямаше нищо против да имаш роби.
Беше различно. Не се отнасяхме с тях така.
Щях да ги освобдя, когато татко умря,
ако войната вече не ги беше освободила.
Съжалявам, Ашли.
Забравяш ли как се живее без пари?
Парите са най-важното нещо на света.
Не възнамерявам отново да остана без пари.
Ще печеля, така, както знам, така че янките да не вземат Тара.
Не сме единствените пострадали южняци.
Погледни всичките ни приятели. Те запазиха честта и добротата си.
Но гладуват. Не ми трябват безпомощни глупци.
Знам какво говорят за мен. Не ме интересува.
Ще се сприятеля със северняците и ще ги бия в собствената им игра.
И ти ще ги биеш заедно с мен.
УИЛКИС & КЕНЕДИ
Така. Изтеглете го малко насам.
-Добър ден, г-жо Кенеди. -Добър ден.
-Бизнесът видимо се разраства. -Да, така е.
КАСА
Работиш с хората, които
ни ограбваха, измъчваха и ни оставяха да умирираме от глад.
Всичко това е минало.
Искам най-доброто от всичко дори и то да е на янките.
ВОЙНАТА СВЪРШИ НЕ ИСКАЙТЕ КРЕДИТ
И знаете ли, че д-р Мийд е видял как самата тя
продава дървен материал на янките?
И това не е всичко.
Шокиращо е това, което прави с брат ми.
Тя дори сама си кара двуколката.
УИЛКИС & КЕНЕДИ
Скъпа г-жо Кенеди. Много скъпа г-ж Кенеди!
Не разбирам как имаш безочието да застанеш пред мен!
Щеше да получиш милионите ми, ако просто беше почакала малко.
О, колко непостоянни са жените!
Какво искаш? Чака ме работа.
Ще задоволиш ли любопитството ми по въпрос, който ме вълнува често.
Е, кой е той?
Кажи ми никога ли не избягваш бракове с мъже, които не обичаш.
Как излезе от затвора? Защо не те обесиха?
О, това ли! Няма нещо, което да не може да се купи с пари.
Виждам, че дори са ти купили почитаемия г-н Уилкис.
Значи, все още мразиш Ашли Уилкис. Мисля, че го ревнуваш.
Още ли се мислиш за красавицата на окръга, перлата на короната му.
Че всеки мъж е влюбен в теб.
Пусни ме да мина.
Не се сърди. Кажи ми къде отиваш?
-Отивам във фабриката. -Сама през бидонвила?
Опасно е да караш сама през цялата тази паплач.
Не се тревожи за мен.
Стрелям точно, ако не трябва да стрелям надалеч.
Каква жена!
Дай ми 25 цента.
Пусни ми коня!
Дръж този кон.
-Пускай! -Дай ми пистолета.
Помощ!
Чакайте!
Г-це Скарлет, чакайте!
-Аз съм Сам! -Голямият Сам?
Г-це Скарлет, чакайте!
Ранена ли сте, г-це Скарлет? Нараниха ли Ви?
Не плачете. Голям Сам ще Ви измъкне оттук веднага.
Конче, давай, дий!
Вървете в Тара, колкото се може по-бърже и останете там.
Добре. До гуша ми дойде от тези натрапени северняци.
Благодаря Ви, г-н Франк. Довиждане, г-це Скарлет.
Довиждане, Сам. Благодаря ти.
Преоблечи се и отиди при г-ца Мели.
Трябва да отида на политическо събрание.
Как можеш да отидеш на политическа сбирка след всичко, което преживях?
О, захарче. Ти си повече уплашена, отколкото ранена.
Никой не го е грижа за мен.
Всички се държите така, сякаш нищо не се е случило.
Мъжете говорят за закрила на жените си,
а след всичко, което ми се случи, Франк отиде на полит. събрание.
И ако това не изисква много от теб, Индия Улкис,
кажи защо ме гледаш така. Да не би да съм позеленяла?
Да, ще ти кажа.
Днес стана това, което ти си заслужаваше.
Ако имаше правда, трябваше да бъде и по-лошо.
-Индия, млъкни. -Нека говори. Винаги ме е мразила.
Откакто й отнех Чарлз, макар че тя не го признава.
Ако смята, че някой ще я забележи, ще тръгне и гола по улицата.
Мразя те!
Направи всичко възможно да снизиш престижа на изисканите хора.
Сега застраши живота на мъжете ни, защото те трябва да...
Нека не продължаваме, защото една от нас ще каже твърде много.
Какво става, за което аз да не знам?
Някой идва по пътеката. Някой, който не е г-н Ашли.
Г-ж Мийд, бихте ли ми дали пистолета?
Който и да е
ние не знаем нищо.
Къде са отишли всички? Кажете ми. Въпрос на живот и смърт.
Не му казвай. Той е шпионин на янките.
Бързо. Може би има време.
Откъде знаете?
Играх покер с янките.
Те разбраха, че има проблеми и изпратиха кавалерията.
Мъжете ви ще попаднат в капан.
Не му казвай. Опитва се да ти постави капан.
Там на пътя Дикетър. При старата плантация на Съливан.
Събрали са се в мазето.
Ще направя каквото мога.
За какво е всичко това? Ако не ми кажете, ще се побъркам.
Решихме, че е най-добре да не ти казваме.
Мъжете отидоха да прочистят гората, където те нападнаха.
Много от нашите южняци трябваше да направят това, за да ни закрилят.
И ако ги хванат, ще ги обесят. И ти ще бъдеш виновна.
Още една дума и вън.
Скарлет направи това, което трябваше.
Мъжете ни правят това, което те смятат, че трябва да направят.
Франк
и Ашли.
О, не е възможно.
Чувам коне, г-це Мели. Идват.
Ние шием, ние шием!
Отвори вратата.
Добър вечер, г-жо Кенеди.
Коя е г-жа Уилкис?
Аз съм.
-Бих искал да говоря с г-н Уилкис. -Няма го.
-Сигурна ли сте? -Не се съмнявайте в г-ца Мели!
Не искам да Ви обидя, г-жо Уилкис.
Ако ми дадете думата си, няма да претърся къщата.
Г-н Уилкис е на събрание в магазина на г-н Кенеди.
Не е в магазина. Тази вечер няма събрание, няма полит. събрание.
Ще чакаме навън, докато той и приятелите му се върнат.
Обкръжете къщата. Поставете човек на всички врати и прозорци.
А вие, дами, продължете да си шиете.
А аз ще чета на глас.
Личната история и животът на Давид Коперфийлд.
"Глава първа.
Роден съм.
За да започна живота си от самото начало, ще кажа, че съм роден..."
"Глава девета. Имам забележителен рожден ден.
Ще прескоча всичко, което се случи в училище,
до рождения ми ден през март.
Спомням си само, че на Стирфорт се възхищаваха повече от всякога.
Той си тръгваше в края на полугодието,
ако не и по-рано и беше по-весел и независим от всякога.
И следователно по-ангажиращ отпреди.
Само това си спомням.
Великият..."
"Нищо не си спомням."
Мели, те са пияни!
Остави това на мен, Скарлет. И моля те не казвай нищо.
Глупачка такава!
Тихо!
Бихте ли млъкнали, за Бога...
Здравей, Мели.
Значи отново напихте мъжа ми. Е, вкарайте го вътре.
Съжалявам, но съпругът Ви е арестуван.
Арестувате ли всички пияници, ще трябва да арестуване и много янки.
Вкарайте го, кап. Бътлър, ако Вие самият можете да ходите.
-Чакайте. -Искам да Ви кажа нещо.
Слушайте, докторе, аз...
Сложете го на този стол.
Сега, капитане, ако обичате, напуснете къщата ми
и се опиатйте да запомните да не идвате повече тук.
Добра благодарност за това, че го доведох вкъщи
и не го изоставих в това срамно състояние.
А сега момчета, всички заедно...
Д-р Мийд!
Изненадана съм от Вас!
Как можа да постъпиш така?
Не съм толкова пиян, Мели.
Заведете го до спалнята. Оставете го да си легне.
-Не го докосвайте. Той е арестуван. -Е, Том.
За какво го арестуваш? Виждал съм го и по-пиян.
И теб съм виждал по-пиян. И ти си ме виждал...
И в канвака да се валя, малко ме е грижа. Не съм полицай.
Той оглави набег срещу бидонвила, където нападнаха г-жа Кенеди.
Много бараки изгоряха. Няколко души бяха убити.
Време е вие, бунтари, да разберете, че не може да раздавате правосъдие.
На какво се смееш?
Не е моментът за този урок.
Тези двамата бяха с мен тази вечер. Да, господине.
С теб, Рет?
Къде?
Не бих искал да го кажа в присъствието на дами.
По-добре кажи.
Ела на портата и ще ти кажа.
Говорете. Мисля, че имам право да знам къде е бил мъжът ми.
Ами, мадам,
отбихме се при една моя приятелка
и на капитана.
Г-жа Бел Уотлинг.
Играхме карти и пихме шампанско...
Е, направи го. Трябваше ли да ме изложиш пред жена ми?
Надявам, че си доволен.
Дамите няма да говорят на мъжете си.
Е, Рет, нямах представа.
Виж какво, ще се закълнеш ли, че са били с теб тази вече при Бел?
Ако не ми вярваш, попитай Бел. Тя ще ти каже.
Ще ми дадеш ли думата си на джентълмен?
На джентълмън?
Разбира се, Том.
Е, ако съм сбъркал, съжалявам.
Надявам се, г-жо Уилкис, да ме извините.
Ако ни оставите на мира.
Е, казвам, съжалявам.
Да, съжалявам.
Хайде, сержант.
Заключи вратата. Спусни щорите.
Той е добре. Само рамото.
Сложете го в леглото, където мога да превържа раната.
Мисля, че мога да ходя.
Не си струва усилието. Накъде?
Насам.
Мами, искам гореща вода.
И превръзки.
Какво мога да използвам за сонда. Само чантата ми да беше с мен.
Наистина ли бяхте там? Как изглежда?
Има ли кристални полюлеи, плюшени завеси и много огледала?
За Бога, г-жо Мийд, опомнете се.
Кап. Бътлър, кажете ми какво се случи, всичко, което се случи.
Закъснях.
Когато стигнах до Съливан, вече се бяха сбили.
Намерих г-н Уилкис ранен, а д-р Мийд беше с него.
Трябваше да докажа, че са били навсякъде другаде, но не и там.
-Ето защо ги заведох при Бел. -И тя ги прие?
Между другото тя ми е стара приятелка.
Съжалявам...
Съжалявам, но не можех да измисля по-достойно алиби.
Не за първи път заставате между мен и бедата.
Не бих оспорила никой Ваш трик.
А сега отивам да видя от какво има нужда д-р Мийд.
Не се ли интересуваш от собствения си съпруг?
Дойде ли Франк с теб до Бел Уотлинг?
Не.
Къде е той?
Лежи на пътя Дикетър,
прострелян в главата.
Мъртъв е.
Кой е?
Г-жа Уотлинг.
О, г-жо Уотлинг. Бихте ли влезли?
О, не, не бих могла, г-жо Уилкис.
Влезте и седнете за момент с мен.
Как да Ви се отблагодаря за това, което направихте за нас?
Получих бележката Ви, че ще ме посетите и ще ми благодарите.
Г-жо Уилкис, май сте си загубили ума.
Дойдох веднага, щом се стъмни, за да кажа да не си и помислите.
Защото, аз съм...
А, Вие сте...
Изобщо не би Ви отивало.
Не би ми отивало да благодаря на жена, спасила живота на мъжа ми?
Г-жо Уилкис, никоя дама не е била по-добра към мен от Вас.
Искам да кажа за парите за болницата.
Никога не забравям добрина.
Мислех си, ако овдовеете с малко момче,
ако бяха обесили г-н Уилкис.
То е добро малко момче, Вашето момче, г-жо Уилкис.
Аз самата имам момче, така че аз...
Така ли? Той при Вас ли живее...?
О, не, то не е в Атланта.
Никога не е идвало тук.
Ходи на училище.
Не съм го виждала от малък.
Както и да е, ако беше само съпругът на г-жа Кенеди,
не бих си мръднала и пръста, каквото и да беше казал Рет.
Тя е много студена жена,
ходи наперена сама из Атланта.
Тя уби съпруга си, все едно, че тя го е застреляла.
Не трябва да говорите така нелюбезно за снаха ми.
Моля, не ми се сърдете, г-жо Уилкис.
Забравих колко я обичате.
Просто не е от Вашата класа и аз не мога да забравя това.
Е, както и да е, трябва да си тръгвам.
Страхувам се, че някой ще познае тази каретата, ако остана още.
И това няма да е добре за Вас.
И, г-жо Уилкис, ако някога ме видите на улицата,
няма нужда да ми говорите.
Ще разбера.
Бих била горда да говоря с Вас.
Гордея се, че съм Ви задължена.
Надявам се пак да се срещнем.
О, не. Това не би било подобаващо.
-Лека нощ, г-жо Уилкис. -Лека нощ, г-жо Уотлинг.
А Вие грешите за г-жа Кенеди.
Тя скърби за съпруга си.
Огнени кълба!
Това е Рет.
ОДЕКОЛОН ШОТАР
Капитан Бътлър е дошъл да те види. Казах му, че си потънала в скръб.
Мами, кажи му, че веднага слизам.
Каза, че идва.
Не знам защо иде, но иде.
Мами, ти не ме харесваш.
Не спори с мен. Не ме харесваш. Наистина не ме харесваш.
Скарлет, няма смисъл.
-Какво? -Одеколона.
Не разбирам какво искаш да кажеш.
Казвам, че пиеш. Бренди. И то много.
Е, и какво от това? Това какво те засяга?
Не пий сама.
Хората винаги го разбират и това разваля репутацията.
Какво има?
Повече е от загубата на стария Франк.
Така ме е страх.
Не го вярвам. Никога не си се страхувала.
Сега се страхувам.
Страхувам се, че ще умра и че ще отида в ада.
Изглеждаш здрава. И може би няма никакъв ад.
О, има. Знам, че има. Така съм възпитана.
Далеч съм от това да поставям под въпрос наученото в детството.
Кажи ми какво си направила, за да си застрашена от ада.
Не трябваше да се омъжвам за Франк.
Той ухажваше Сюелън и обичаше нея, а не мене.
А аз го направих нещастен и го убих.
Да, така е. Убих го.
Рет, за първи път
разбирам какво е да съжаляваш за нещо, което сам си сторил.
Заповядай. Изтрий си очите.
Ако можеше да се върнеш назад, пак щеше да постъпиш така.
Ти си като крадецът, който не съжалява, че е откраднал,
но страшно съжалява, че отива в затвора.
Доволна съм, че мама е мъртва.
Доволна съм, че е умряла за да не може да ме види.
Винаги съм искала да бъда като нея, спокойна и мила,
но за жалост, не се получи.
Знаеш ли какво, Скарлет, мисля, че си на ръба на пиянска истерия.
Така, че сменям темата и ще кажа това, което дойдох да кажа.
Тогава го кажи и се махай!
-Какво е то? -Повече не мога без теб.
Ти си най-невъзпитаният мъж. Да дойдеш тук, когато...
Реших, че си единствената жена за мен
в деня, в който те видях.
Сега имаш фабрика и парите на Франк
и няма да дойдеш при мен, както направи в затвора.
-Значи трябва да се оженя за теб. -Но това е толкова нелепо.
Ще се убедиш ли, ако падна на колене?
Пусни ме и се махай.
Прости ми, че те стреснах с пламенните си чувства,
скъпа ми Скарлет. Исках да кажа, скъпа ми г-жо Кенеди.
Но сигурно си забелязала, че от известно време
приятелските ми чувства към теб прераснаха в нещо по-дълбоко.
Чувство, по-красиво, по-чисто, по-съкровено...
Смея ли да го назова? Може ли да е любов?
Стани. Не ми харесват елементарните ти шеги.
Това е почтено предложение,
направено според мен в много подходящ момент.
Не мога цял живот да чакам да те пипна между съпрузи.
Ти си груб и надменен.